U PRETHODNOJ EPIZODI "PRIJATELJA"
Izvinite, gospođice! -To je Fibi!
Je li to sve? -Bliznakinje su.
Fibi je Fibi, a Ursula je seksi!
Za Ursulu je. -U redu. Odgovara.
Marsele, daj Rosici daljinski.
Kako je to uradio? -Cela ta glupost s Ursulom.
Zar je toliko strašno što on izlazi s njom?
Ne znaš ti moju sestru. -Moraš da razgovaraš s Džoijem.
Zaljubljuje se u nju. -Nećeš ga izgubiti.
Još ni spavali nisu. Nije ozbiljno.
Možemo li vam pomoći?
Rejčel! -Dobro sam, dobro sam!
Moja prijateljica je skidala Božićne svetiljke
i slomila nogu ili članak. -Još držite svetiljke?
Popunite ovo i donesite mi.
Ime...
Adresa...
U hitnom slučaju, pozvati...?
Tebe. -Stvarno? -Da.
Lepo od tebe!
Volim te.
Osiguranje? -To bi mi svakako trebalo.
Nemaš osiguranje? -Zašto? Koliko će ovo koštati?
Pojma nemam, ali samo snimanje na rendgenu će biti 200 dolara.
Šta ćemo? -Ne možemo ništa. -Mogu da iskoristim tvoje.
Ne, ne... -A šta sam rekla, koga pozvati u hitnom slučaju?
To je zloupotreba osiguranja.
Onda ništa. Idem kući.
Dobro, dođi ovamo. Što mrzim ovakve stvari. -Hvala. Volim te.
Trebaće mi novi komplet formulara. -Zašto?
Pravi sam idiot. Popunjavala sam formular prijateljici
i umesto njenih, upisala svoje podatke. -Stvarno ste idiot.
Da, to sam vam ja. Strašna glupača.
Noćas sam sanjao da igram ragbi sa svojim sinom.
Lepo. -Ne, njim!
Na terenu sam, oni mi dobace bebu.
Moram da učinim nešto, odbrana "Tampa Beja" kreće ka meni.
"Tampa Bej" ima grozan tim.
Da, ali beba i ja smo sami, pobediće nas.
Pa sam je bacio niz teren. -Jesi li normalan? To je beba!
Treba da pusti da ga obore?
Iznenada, nađem se u dnu terena
i shvatim da sam ja taj koji treba da ga uhvati.
Ali znam da nema šanse da stignem na vreme.
Zato trčim i trčim... i tada se probudim.
Uopšte nisam spreman da budem otac.
Bićeš ti dobar otac.
Ti si jedan od najbrižnijih, najodgovornijih ljudi u Sev. Americi.
Bićeš sjajan tata. -Da. Samo ti treba bolje građenje.
Bili ste u "Rejnbou Rum"? Je li stvarno toliko skupo?
Samo ako naručiš.
Večeras izvodim Ursulu. Rođendan joj je.
A Fibin rođendan? -Kada je to?
Večeras. -Kolika je verovatnoća za tako nešto?
Ne žuri.
Eto!
Pa, šta ćeš?
A šta mogu? Neću da na bilo koji način upropastim to s Ursulom.
A tvoja prijateljica - Fibi?
Ako je prijateljica, razumeće. Zar vi ne biste?
Da uradiš tako nešto na moj rođendan,
pred sobom bi ugledao radni kraj ljute pesnice.
Dobro... Monika? -Da?
Da, ona je. -Zdravo! ovo je moja prijateljica Rejčel.
Ja sam doktor Mičel.
A ja sam njegov prijatelj, doktor Rozen.
Niste li isuviše slatki da budete lekar? -Oprostite?
Mladi, htela sam da kažem. Isuviše mladi da budete lekar.
Divno, Rejč. -Hvala.
Rekao je da sam samo uganula članak.
Izostavila si ono glupo. -Nije glupo.
Veoma slatki lekari pozvali su nas da izađemo sutra uveče i ja sam pristala.
Ja mislim da je potpuno suludo. Oni rade u bolnici.
To je kao povratak na mesto zločina.
Otkažimo sastanak. -Molim? Monika, slatki su!
I lekari. Slatki lekari. Lekari koji su slatki.
Dobro, šta smo do sada naučili?
O, Bože.
Iznenađenje!
Šta to radite? Tur mi se oduzeo od straha.
Je li to torta? -Da. Doneo sam kašu od limuna.
Hajde, samo što nije stigla. -Nadam se da je u redu.
"Srećan rođendan Fii". -Napravimo "b" od ruže.
Da, pomoću našeg specijalnog alata za torte.
Šta se događa? -Iznenađenje!
Bože, divno! Uopšte nije bilo strašno.
Zdravo svima! Zdravo, Beti!
Zdravo, Beti!
Našli ste Beti! Ovo je super!
Svi koje volim u istoj sobi! Gde je Džoi?
Jesi li videla Beti?
Rado bih uzgajao ovaj isušeni paradajz.
Da mi je neko ušao u kancelariju i rekao "evo paradajza koji liči na suvu šljivu",
isterao bih ga.
Tata, bio si prestravljen pre nego što sam se rodio?
Nisam prestravljen, samo kažem - da mi je neko rekao...
Govorim o bebi, tata.
Jesi li se ikada uspaničio što ćeš postati otac? -Ne.
To je obavila tvoja majka, ja sam bio zauzet poslom.
Često sam bio odsutan. Na to ciljaš?
Ne, samo sam se pitao.
Jer možemo to da nadoknadimo. Možemo neke stvari da radimo zajedno.
Uvek si želeo da vidiš kolonijalni Vilijamsburg. Da odemo sada?
Hvala, tata.
Samo me je zanimalo kada si počeo da se osećaš kao otac.
Sigurno dan pošto si rođen.
Bili smo u bolničkoj sobi, tvoja majka je spavala,
a oni su te uneli i dali te meni.
Bio si jedan mali, ružni, crveni stvor.
Iznenada si mi uhvatio prst celom pesnicom
i čvrsto ga stegnuo. Tada sam znao.
Znači, ne želiš u Vilijamsburg?
Možemo u Vilijamsburg.
Jedi ribu.
Rejčel, stigli su slatki lekari. -Idem!
Zdravo! -Zdravo! -Uđite, Majkle, Džefri.
Doneli smo vino. -Iz podruma Ernesta i Tova Borgnajna.
Kako odoleti? -Super, vidi ti to!
Monika, kako članak?
Kaži im ti. Na kraju krajeva, to je tvoj članak.
Mnogo je bolje, hvala vam. Sedite, donećemo čaše.
Tamo!
Kažimo im ko smo.
Biće sve u redu. -Neće. Upašćemo u nevolju.
Ne budi takav slabić, Monika!
Slabić? Izvinjavam se što živim u stvarnom svetu.
I? -Još uvek deluju normalno.
Zato što jesu normalne.
Ali moraš priznati da, svaki put kad izađemo s nekim pacijentkinjama...
Smiri se. I pogledaj oko sebe.
Nema paganskih oltara, nema hrpa kostiju po ćoškovima.
S njima je sve u redu. Uradi ovako.
Rekla sam da nećemo to. Ponekad si takvo dete.
Nisam dete! -Budi ozbiljna.
Znaš šta? -Šta? -Znaš šta? -Šta?
Svakim danom sve si više nalik svojoj majci.
Izvini.
Izvolite!
Sjajan stan. Otkad stanujete ovde?
Hvala. Ja sam ovde već oko šest godina,
a Rejčel se doselila pre nekoliko meseci.
Trebalo je da se udam, ali ostavila sam ga pred oltarom.
Stvarno? -Da. Znam da je poprilično sebično, ali
takva sam vam ja!
Probaj humus. -Pa, Monika, čime se ti baviš?
Ja sam šef kuhinje u jednom restoranu u centru.
Blago tebi! -Jeste.
Uglavnom zato što mogu da šefujem ljudima, što mnogo volim.
Ovaj humus je divan. -Da nam živi naut.
O, Bože, strašno sam razmažena!
To je sve.
Uzgred, jesam li pomenula da sam u gimnaziji
bila prava krava?
Ja sam piškila u krevet.
Grudima sam privlačila pažnju.
To smo obe radile!
Stan Monike i Rejčel.
Samo čas. Rejčel, tvoj tata.
Zdravo, tata! Ne, ja sam.
Slušaj, ne mogu sada da pričam.
Ali nešto već dugo želim da ti kažem.
Izvinite me na trenutak. -Na prvoj godini studija,
Bili Drezden i ja smo vodili ljubav na vašem krevetu.
Tata... tata, zašto bih spavala s Bilijem Drezdenom?
Njegov otac je pokušao da ti uništi biznis. Mrtva si!
Rose, opet je uzeo daljinski. -Odlično. Možda vrati na staro.
Možda i neće.
Samo trenutak, da proverim da li je tu.
Ona žena s prijemnog u bolnici. Formular ne valja.
O, Bože, o, Bože! -Šta da radimo, šta da radimo?
Ne znam. Samo saznaj šta žele. -Ne, ti pitaj.
Halo? Ovde Monika.
Odmah ćemo doći. Hvala. -Šta je bilo?
Zaboravile smo da potpišemo jedan formular.
Imala si pravo. Nije bilo vredno toga. -Hvala.
Da se presvučem.
Nevolja? -Tvoja sestra me je ispalila one večeri.
O, ne! Baš je gadno kad te ljudi iznevere.
Zvao si je? -Zovem je već dva dana.
U restoranu su mi rekli da je zauzeta.
Ne mogu da verujem da me izbegava.
Imaš li malo vremena? -Da, samo radim.
Donela sam ti poklon za rođendan. -Setila si se!
Dečji termos. -Kao onaj koji si...
Tačno.
I ja imam nešto za tebe. -Kako si znala da ću doći?
Bliznački predosećaj.
Ne mogu da verujem da si uradila to.
Ne mogu da verujem da si... uradila ovo.
Pa, šta je to s tobom i Džoijem?
A, da.
Sjajan je. Ali to je gotovo.
Zna li on? -Ko?
Džoi. Znaš, stvarno je poludeo za tobom.
Stvarno? Zašto? -Mene pitaš.
Izvinite, ide li garnirung uz ovo?
Hoćeš li ga nazvati?
Misliš da mu se sviđam? -Ne. Džoija.
Ne, ne. On je tako pametan. Shvatiće već.
Želiš li malo piletine?
Ne. Ne jedem hranu koja ima lice, sećaš se?
Nisi se promenila. -Ni ti.
Zdravo! Sećate nas se?
Vi ste maločas zvali u vezi s potpisom manjka?
Ispostavilo se da nam treba sasvim novi formular.
Jer, opet sam upisala pogrešno ime.
Jer sam... -Strašna glupača?
Da, strašna sam glupača.
Platiću čekom. -Znate da će vam osiguranje to pokriti?
Znam. Ali ni ja vam nisam baš naročito bistra.
Najgori mogući slučaj: da se nikada ne osetiš kao otac.
Da tvoj sin nikada ne oseti vezanost za tebe.
Da to ima uticaja na njegove veze. -Ciljaš li na nešto?
Da znaš da bi trebalo.
Šta je majmunčetu? -To je običan dlakavko.
Ko je na redu? -Ti. Ja sam dobio 43 poena za "kičmu".
Ne, dobio si nula poena za "ičmu".
Imao sam "k". Gde mi je "k"?
Morate mi pomoći, moj majmun je progutao "k"!
Vodite tu životinju odavde!
Veterinar je daleko, a on se davi. Ne znam šta drugo da radim.
Šta je bilo? -Marsel je progutao slovo.
Izvinite.
Ovo je bolnica za ljude.
On jeste čovek! Ima ime,
Gleda "Džepardi"!
Dira se kad ga niko ne gleda.
Molim vas, imajte srca.
Ja ću ga pogledati. -Hvala vam.
Majkle! -Rejčel!
Molim? -Monika!
Urs! Otkud ti ovde? Stalno te zovem.
Slušaj...
Ne, ne govori "slušaj". Znam to "slušaj", i ja sam govorio to "slušaj".
Žao mi je. -Ne shvatam! Šta se dogodilo?
Šta bi sa svim onim što si rekla ispod mosta?
Zaboravi to što sam rekla ispod mosta.
Govorila sam ludosti, bila sam pijana. -Ti ne piješ.
Tako je, ne pijem. Ali napila sam se tebe.
Ali neće nam ići.
Zašto? Jer mi je Fibi prijateljica?
Da jeste, da li bi prestao da se družiš s njom?
Ne, ne bih to mogao.
Onda jeste. Zbog Fibi je. Ili ona ili ja.
Onda... onda žalim.
Biće te zaista, zaista teško preboleti. -Znam.
Ne znam da li je to zato što raskidamo,
ali nikada nisi bila tako lepa. -Stvarno?
Fibs?
Tako je majušan.
Maločas smo primili poruku. -Je li mu dobro?
Da, lekar mu je izvadio "k".
Našao je i "m" i "a".
Mislimo da je pokušavao da napiše "manki" (majmun).
Lekar kaže da će mu biti dobro. Sada spava.
Pa, osećaš li se kao tata? -Ne. Zašto?
Uradio si ono što je trebalo, kao pravi tata.
Pogledajte, budi se! -Zdravo, mališa! Kako si?